My tady, za kopcem, opravdu nevíme jak vypadá sluníčko. Jen včera vykouklo na krátkou chvilku.
Yodýsek s Edulínem by byla náramná dvojka. Myslím, že bychom měli za chvíli vybydlený byt. Už rozpáral polštář z pelechu, okousává třásně z přehozu já vím, nemusely by tam být/ a u koberce máme takové krajkové okraje. Čekám až ho to /snad/ přejde a pak ho vyměníme. Myslím ten koberec, Edýska ne. Na zahrádku jsem letos nějak rezignovala, na zlato ani na ropu zatím nenarazil. Nestěžuju si ale zatím z té pětice, co jsme za čtyřicet let měli, je nejvýkonnější.
Yodýsku, nezábla tě tlapátka a nos? Edýsek se ráno vyvenčil a pak seděl hodinu mezi dveřmi a děsně nadával. Během dne si na sníh /břečku/ zvykl. Fotky máte jako obvykle moc hezké.
Yoda se tváří, že nasněžila jen pro jeho blbiny - klouže se smykem, žere sníh, hrabe sníh (spíš bahno)... a rozhodně se netváří, že by mu zima a mokro v kožichu vadilo... Spíš ho volám domů ze zahrady já, než že by dorazil sám.
Prostě dneska má narozky a k nim mu nasněžilo...
Edýsek je naše 9 měsíční potěšení, trikolorní koliák. Nemůžeme mít nic jiného . Legy nám přeběhl Duhový most v dubnu. Pořád brečím, protože jsem stará a dodneška se nemohu s jeho odchodem smířit. Byl to můj životní PES - parťák. Tenhle je už Jany.
Moc dobře vím milá Mar-sko. S odchodem posledního psa v životě je těžké se vyrovnat.
Ale když je Edýsek v rodině, tak nějaké to olíznutí a podanou pacinku přece jen dostaneš.
Mnoho štěstí s Edýskem - lumpem na kvadrát.
a další týden za námi - v pondělí večer začal lehce pajdat po klidu - na rozejití mu stačí dva kroky a pak už je zase k nezastavení... Snažím se omezovat pohyb venku a o to víc řádí uvnitř... https://www.drporkert.com/dogy/images/Y ... index.html